Nisi me probudio. - Spavala si. - Ostavio si me da spavam da ne bi doruckovao sa mnom.
Skuvao sam ti jaje. Ne bih ti skuvao, da nisam hteo da te vidim. Caj ili kafa?
Da li ijedna zena ostane dovoljno dugo da zna sta ti se desava u glavi?
Sta radis veceras? - Vidjam se sa kcerkom. - Kcerkom?
Nisi pricao o njoj. - Nisam?
Bila je u inostranstvu godinu dana.
Rekla si caj?
Idem.
Lepo se provedi sa kcerkom.
Karte!
Karta!
NUSTAD ZAPADNA NEMACKA, 1958.
Hej! Ti!
Tvoje Noge. Noge.
Ti, decko, ustani. Ustani.
Sve je u redu.
Gde zivis?
To je ovde je. Bicu sada dobro, hvala. - Zbogom.
Cuvaj se.
Brinem se za njega. Izgleda uzasno. - Kaze da mu ne treba lekar. - Treba.
Ne treba mi lekar. - Piter? - Necemo se svadjati oko ovoga.
Recite mi, koliko mu je godina? - 15.
Groznica je. Bice u krevetu bar nekoliko meseci. Potpuna izolacija.
Emili, skloni se. Zarazano je.
Emili?
Kako se osecas? - Bolje.
Hteo sam ti reci, kada mi se desilo, jedna zena mi je pomogla. - Pomogla ti?
Dovela me je do kuce. - Imas njenu adresu?
Halo? - Da?
Doneo sam ovo cvece da se zahvalim. - Stavi ga tamo, u sudoperu.
Dosao bih ranije, ali sam lezao tri meseca. - Sada ti je bolje? - Da, hvala.
Jesi li uvek bio slab? - Ne. Nikada ranije nisam bio bolestan. Dosadno je, nema sta da se radi.
Nisam cak ni mogao da citam.
Hvala jos jednom. - Cekaj. Idem sa tobom, moram na posao.
Sacekaj u hodniku dok se presvucem.
Dole su jos dve kofe. Napuni ih i donesi gore.
Izgledas smesno. Pogledaj se, dete.
Ne mozes takav kuci.
Skini odecu, okupacu te.
Uvek se kupas u pantalonama?
U redu je, necu gledati.
Donecu ti peskir.
Zato si se vratio?
Tako si lepa. - O cemu govoris?
Pogledaj me, klinac.
Polako... Polako.
Izvini se majci. - Jos koliko puta. Rekao sam da mi je zao.
Uplasio si je. - Izgubio sam se. To je sve. Zato sam kasnio. Mogu li jos?
Kako iko moze da se izgubi u tom starom gradu?
Hteo sam da odem u zamak i zavrsio na stadionu. - Na suprotnim krajevima su. - Ne tice te se.
Laze. - Ne laze. Majkl nikada ne laze.
Tata, odlucio sam. Zelim sutra da se vratim u skolu. - Doktor kaze, jos tri nedelje. - Idem.
Piter?
Ovako? - Tako je.
Ne, ne tako brzo.
U redu je... ponovi.
Kako ti je ime? - Sta?
Tvoje ime? - Zasto hoces da znas? - Dolazio sam tri puta.
Zelim da ti znam ime. Sta tome fali? - Nista. Nista tome ne fali.
Hana. - Delujes sumnjicavo.
A, koje je tvoje, klinac? - Majkl. - Majkl...
Dakle, sa Majklom sam.
Hana. - Utisak tajnovitost je najbitniji u zapadnoj knjizevnosti.
Moze se reci da je osnovna zamisao da glavni lik bude definisan...
... od ljudi, koji poseduju specificne informacije, koje iz raznoraznih razloga...
... nekad izopacenih, a nekad plemenitih, nisu spremni da obelodane.
Ne govoris mi sta ucis.
Ucim? - U skoli.
Ucis li jezike? - Da.
Koje jetike? - Latinski.
Reci nesto na latinskom.
To je Horacije.
Divno je.
Hoces malo grcki?
Prelepo je. - Kako mozes to reci? Kako znas? Ne znas sta znaci.
Sta ucis na nemackom? - Ucim da glumim.
Komad od Lesinga, cula si za njega?
Procitaj. - Radije bih slusala tebe. - U redu.
Cin prvi, scena prva: Izasao je iz princezinih odaja. Princ... je dobro izgledao.
Nastavi. - Zalbe, samo zalbe... Za Boga miloga, vredi li nesto rada.
Zamisli samo da nam ljudi zavide.
Dobar si u tome, zar ne?
Dobar, u cemu?
U citanju.
Sta je smesno?
Nisam mislio, da sam dobar u bilo cemu.
Sta radis to? Sta je ovo? Zasto si se pravila da me ne poznajes.
Ti si se pravio da mene ne poznajes. Video si da sam u prvom vagonu. Zasto si seo u drugi?
Sta si mislila da radim? Zasto sam bio tamo? - Otkud ja znam!
Radim. Treba da se okupam, i zelim da budem sama. Idi, molim te!
Nisam hteo da te uznemirim.
Nemas cime da me uznemiris. Ne znacis mi dovoljno, da bi me uznemirio.
Ne znam sta da kazem.
Ranije nisam bio sa zenom.
Zajedno smo cetiri nedelje.
Me mogu da zivim bez tebe. Ne mogu. I sama pomisao na to me ubija.
Seo sam u drugi vagon jer sam mislio da ces me poljubiti.
Klinac, mislio si da cemo voditi ljubav u tramvaju?
Da li je istina ono sto si rekla. Da ti ne znacim dovoljno?
Oprastas mi?
Volis li me?
Imas li knjigu? - Da, imam. Poneo sam jednu sa sobom, jutros.
Sta je to? - Homerova Odiseja. To mi je domaci.
Menjamo red po kojima radimo stvari. Prvo mi citas, onda vodimo ljubav.
Odiseja, od Homera. - Sta je Odiseja? - To je putovanje. Moze i kao putovanje. - Dobro.
Pevaj mi o coveku, muzo, o coveku koga vode sa kursa...
Dodji ovamo.
Pritisnuo joj je rukama usne. Bila je mrtva. Presla je u pakao...
Nasao je uzak prolaz i usao u prostor mali kao soba...
... sav ispunjen vinom i nasao coveka kako spava. I to je bio moj Dzim.
Sa tobom, Lenarde, sigurno mogu da naucim sve.
Kada vidim tu kucu...
Uz Ledi Ceterli je polako prislonio svoje golo i na tren je bio u njoj. - To je odvratno.
Gde si to nasao? - Pozajmio sam od nekoga iz skole.
Trebao bi da se stidis.
Nastavi.
To je voda! Sta si ocekivao da ce biti? - Viski. - Viski, tako mi svega! Viski!
Viski? Daj, maco, nisi valjda ozbiljna? Dosta za danas, klinac.
Pitao sam se, mozes li da uzmes slobodno, da odemo negde na put.
Na kakav put? - Na odmor, samo dva dana.
Imam odlicnu knjigu. Napisao je dr. Ruth. Vidi... Sta mislis?
Mislim da volis da planiras, zar ne?
Nisam uplasen, ne bojim se nicega.
Sto vise patim, to vise volim.
Opasnost samo uvecava moju ljubav, izostrava je, zacinjava.
Bicu tvoj jedini andjeo. Zivot ces napustiti jos lepsa, nego sto si u njega krocila.
Raj ce te primiti nazad, pogledati te i reci:
"Samo jedina stvar ti moze ispuniti dusu, a ta stvar je ljubav."
Izvolite. - Zdravo.
Jeste li odlucili, sta biste zeleli?
Sta ces ti? - Ti naruci. Ja cu isto sto i ti. - Ok.
Hvala. - Oh, hvala. Nadam se da je vasa majka bila srecna. - Hvala.
Uzivala je zajedno samnom, veoma mnogo.
Idemo.
Ovamo. Da ti pokazem kuda idemo.
Ok je klinac, ne zelim da znam.
Sta to radis? - Pisem poemu, o tebi.
Mogu li da je cujem? - Nije gotova. Procitacu ti je jednog dana.
Dobro jutro, Henrik. - Dobro jutro, g. Burk. Imate sud u 306. - Dobro si Majkl? - Odlicno.
Pozurite, znate kakva je. - Da. Videcemo se kasnije. - Srecno.
Molim vas, ustanite.
Molim vas, sedite.
Optuzeni...
Zdravo. - Zdravo.
Sta ti je rekla? - Dobro jutro, dame i gospodo. Pozelite dobrodoslicu novim ucenicima.
Sedite. - Zdravo.
Ime mi je Sofi. - Ja sam, Majk. - Odiseja. Izvadite vase knjige.
Svi veruju da je subjekt u Homera povratak kuci, no zapravo, Odiseja je knjiga o putovanju
ka Homerovoj kuci u... Berg, necu da te ometam, ali proucavamo Homera, ne Sofi.
Divno je ovde. - Divno je. Bice divno leto.
Zasto ides ranije? - To uvek radi. - Treba da ides negde? - Vidimo se sutra.
Izvini sto kasnim.
Zadrzao sam se u skoli.
Imam novu knjigu: "Dama sa psicem".
Anton Cehov. Pricalo se da se pojavilo novo lice na korzou, dama sa psicem.
Smic, trenutak molim.
Procitao sam svaki izvestaj o tebi. Odlican posao. Radices u kancelariji.
Unapredjena si. Cestitam.
Idemo odavde. Hajde, Majkl. Odlazimo. Idemo.
Hajde, Majkl! - To je iznenadjenje za tvoj rodjendan.
Sta je bilo? - Zao mi je, zaista. - Majkl? - Mislili smo dopasce ti se. - Daj, bice plesa!
Obecao sam nekome. - Majkl, molimo te!
Odsjaj zvezda si i svetlosti na reci sto drhti. - Oh, Klinac... - Sta? - Prekini - Sta je sada?
Nista nije u redu.
Nista.
Znas, nikada ne pitas... Nikada ne pitas kako sam ja. - Ti nikada i ne govoris.
Danas mi je rodjendan. Rodjendan, to je sve.
Zapravo, nisi ni pitala kada je. - Ok, hoces svadju, klinac? - Ne, necu svadju!
Sta je sa tobom? - Sta te se tice?
Sve je po tvom Sve je kako ti kazes i kako ti zelis. Prijatelji su mi pravili zabavu.
Pa, zasto si onda ovde? Vrati se na svoju zabavu. To zelis?
Uvek ja treba da se izvinjavam. - Ne treba da se izvinjavas. Niko ne treba da se izvinjava.
Rat i mir, klinac.
Sada moras da se vratis prijateljima.
Dobro si?
To je on.
Dobro. Dajte decku nesto da jede.
Verujem da smo svi znali da ce nam se jednom vratiti.
G. Berg, osam je sati. Vasa kcerka...
Hvala.
Dzulija?
Nisi valjda cekala. - Poranila sam. - Dobrodosla.
Dakle, kako ces odluciti? - Ne znam.
Srecna sam u Berlinu. - Videla si majku. - Htela sam samo da pobegnem, to je sve.
Bilo je u Parizu, ali je moglo biti bilo gde. - Dalje od roditelja.
Znam da sam bio naporan. Nisam uvek bio otvoren sa tobom.
Nisam otvoren ni sa kim.
Znala sam da si distanciran. Znas, uvek sam mislila da sam ja kriva.
Dzulija...
Nemas pojma koliko gresis.
Videcemo se uskoro? - Vidimo se uskoro.
Zdravo, tata. - Laku noc, Dzulija.
Molim da oni za specijalan seminar ostanu.Profesor Rohl stize odmah.
/HAJDELBERG PRAVNA SKOLA, 1966./
Vidim malu grupu i to odabranu. Ovo ce biti jedinstveni seminar.
Pocnimo sa spiskom za citanje, gospodo. - K. Jaspers... - I dame.
..."Pitanje nemacke krivice".
Ovde si, znaci. - Da.
Udji.
Ti ozbiljno shvatas posao. - Ne znam. - Ti si ozbiljan decko.
Tako sam odgajan. Jesi li i ti?
A sta je sa tobom? Jesi li i ti ozbiljna?
Sigurno hoces da radis nocas? - Da...
... ali necu raditi svako vece. - Vidimo se sutra.
Zasto sva ta policija? - Brinu zbog demonstranata.
Onih za ili onih protiv? - Svih.
To je cirkus.
Ustanite.
Svi fotografi treba da izadju. Sud sada zaseda. Molim vas, sedite.
Prvo cu traziti rec advokata porodica. Nema razloga da optuzena bude u zatvoru do sudjenja.
Razmotrici slucaj, deo po deo. - Hoces olovku? - Imam je.
Hana Smic
Ime vam je Hana Smic? - Da. - Mozete li glasnije, molim vas?
Ime mi je Hana Smic. - Hvala. Rodjeni ste 21. oktobra 1922.? - Da.
I koliko je to? Sada imate 43 godine? - Tako je. - SS- u ste se pridruzili 1943.?
Da. - Iz kojih razloga ste se pridruzili?
Tada ste radili u fabrici Simens? - Da - Upravo ste dobili unapredjenje, zasto ste prisli SS- u?
Prigovor. - Peformulisacu pitanje. Pokusavam da utvrdim, da li je svojevoljno usla u SS.
Svojom slobodnom voljom? - Cula sam da se dobijaju poslovi. - Nastavite.
Radila sam u Simensu kada sam cula da SS regrutuje.
Znali ste kakav se posao ocekuje od vas? - Trazili su strazare.
Prijavila sam se za posao. - Prvo ste bili u Ausvicu? - Da. - do 1944...
... a onda ste presli u manji logor? - Da. - Dobro si?
- Jesam. Dobro sam. - Onda ste pomogli da se isele zatvorenici 1944. u tzv. "Marsu smrti"?
Pa, sta mislis? - Ne znam.
Nije bas kako sam ocekivao. - Nije? A kako to? Sta si ocekivao? - Ja sam, da bude uzbudljivije
Uzbudljivije? Zasto? Zasto si mislio da ce biti uzbudljivije? - Jer je to pravda.
Drustvo misli da operise moralnoscu, ali nije tako.
Operise necim sto se naziva: Zakon.
Niste krivi ako radite u Ausvicu.
8.000 ljudi radilo je u Ausvicu. Tacnije, 19 ih je osudjeno, a samo 6 za ubistvo.
Da dokazete ubistvo, morate dokazati nameru. Takav je zakon.
Nije pitanje da li je bilo pogresno, nego da li je bilo legalno. Ali, ne po nasim zakonima.
Ne. Nego po zakonima tog vremena. - Nije li to... - Sta?
Usko? - Oh, da. Zakon je uzak.
U drugu ruku, ocekujem da ljudi koji su ubijali, shvataju da je to pogresno.
Gdjice Smic, poznata vam je ova knjiga? - Jeste.
Delovi su vec procitani na sudu. Napisala je prezivela. Prezivela zatvorenica.
Ilana Mater. Bila je u logoru kao dete, zar ne? Bila je sa svojom majkom. - Da.
U knjizi opisuje proces selekcije.
"Na kraju svakog meseca je birano 60 zatvorenika da se vrate u Ausvic."
To je tacno, zar ne? - Jeste. Tacno je.
Do sada, su sve optuzene su poricale da su ucestvovale u tome. Sada...
... pitacu i vas: Da li ste to radili? - Jesam.
Dakle, vi ste pomogli da se izvrsi selekcija? - Da. - Priznajete to?
Recite mi, kako se ta selekcija desila? - Bilo je 6 cuvara...
... pa smo odlucili, da svako izabere po 10 ljudi.
Tako smo radili, svakog meseca. Svi smo birali po 10.
Kazete da su i ostale optuzene ucestvovale u tome? - Sve smo.
Cak i ako one poricu to? Reci: "svi smo" je lakse od "sama sam", zar ne, gdjice Smic?
Niste shvatali da ste slali te zene u smrt? - Da, ali stizale su nove. Stalno su stizale...
... a stare su morale da naprave mesta za nove.
Nisam siguran da razumete. - Nismo mogli da zadrzimo sve. Nije bilo mesta. - Ne!
Da preformulisem. Da bi napravili mesta, birali ste zene da ih ubiju?
Sta bi ste vi ucinili?
Nije trebalo ni da se prijavim u Simens?
Gdjice Mater, spremni su na vas.
Idi. Idi... Idi, idi, idi.
Gde je Majkl? - Ne znam.
U vasoj knjizi opisujete proces selekcije.
Da. Terali su nas na rad a kada vise nismo bili korisni, slali nas u Ausvic da nas ubiju.
Da li su danas prisutni ti ljudi koji su pravili selekciju? - Da.
Potrebno je da ih identifikujete. Mozete li, molim vas, pokazati nam ih.
Ona...
... i ona...
... ona...
... i ona...
... ona...
... i ona.
Hvala. Molim vas, nastavite.
Svaki strazar bi birao broj na zenama. Hanaa Smic je birala drugacije.
A na koji nacin, tacnije?
Imala je ljubimce.
Devojke, uglavnom mlade. Njih je obelezavala.
Davala im je hranu i mesto za spavanje, a uvece...
... zvala ih je da joj se pridruze. A sve smo... Mozete zamisliti sta smo mislili.
Onda smo saznale, da tera te zene, da joj citaju naglas.
Da joj citaju. Prvo smo mislili da je osetljivija... da ima vise ljudskosti.
Cesto je birala slabe, mlade, stare...
Birala ih je kao da zeli da ih stiti. A onda ih je odbacivala.
Je li to dobrota?
Sada zelim da predjemo na mars.
Kako sam razumeo, vasa i kcerka ste marsirali mnogo meseci. - U zimu 1944. logor je zatvoren.
Receno nam je da nastavljamo, ali se plan menjao svaki dan.
Zene su umirale oko nas u snegu.
Polovina je umrla u marsu. Cerka je napisala u knjizi: "To nije bio mars. Vise, galop smrti"
Molim vas, ispricajte nam o noci u crkvi.
Te noci smo, zapravo mislili, da imamo srece jer imamo krov nad glavom. - Nastavite.
Stigli smo u selo. Strazari su uzimali najbolje i uzeli su svestenikovu kucu.
Ali su nas pustili da spavamo u crkvi. U sred noci je pocelo je bombardovanje.
Pogodjena je crkva.
Prvo smo culi samo pozar, kako se razbuktava na svodu...
... a onda smo videli kako gore, i padaju na pod.
Svi su pojurili... pojurili ka vratima...
... ali vrata su bila zakljucana, spolja. - Crkva je izgorela, niko nije otvorio vrata...
... je li tako? - Niko. - Cak iako ste svi zivi goreli?
Koliko ih je poginulo? - Svi su poginuli.
Ali, vi ste preziveli.
Hvala.
Zelim da se zahvalim, sto ste danas dosli u ovu zemlju, da svedocite.
Ne znam... Ne znam sta mi radimo vise ovde.
Ne znas? - Govorite nam da razmisljamo kao advokati, ali nesto je odvratno ovde.
Kako to? - To se nije desilo Nemcima, nego se desilo Jevrejima.
Sta pokusavamo da uradimo? - Pokusavamo da razumemo.
6t zena je zakljucalo 300 Jevreja u crkvi i pustilo ih da izgore. Sta tu ima da se razume?
Reci mi, pitam te. Sta tu ima da se razume?
Poceo sam, verujuci u sudjenje. Mislio sam da je divno. Sada mislim, da je diverzija.
Da? Diverzija cega? - Izaberete 6 zena, sudite im svima, i kazete da su krive...
... jer je jedna zrtva napisala knjigu. Zato se sudi njima i nikome vise.
Znate li koliko je logora postojalo u Evropi? Svi govore koliko su svi znali.
Ko je znao? Sta je znao? Svi su znali: nasi roditelji, ucitelji. To nije pitanje.
Pitanje je: Kako ste dozvolili da se ovo desi? I bolje: Zasto se niste ubili kada ste saznali?
Hiljade... bilo ih je na hiljade, i svi su to znali.
Pogledaj tu zenu. - Koju zenu? - Zenu. u koju stalno zuris. Izvini, ali tako je.
Ne znam na koju mislis. - Znas sta bih ja uradio?
Uzeo bih pistolj u ruku, i sam bih je ubio.
Ubio bih ih sve.
Zasto niste otkljucali vrata?
Pitao sam vas sve i ne dobijam odgovor. Dve zrtve su ovde u sudu i zasluzuju odgovor.
Ovo je izvestaj SS- a, i svi imate kopiju.
Ovaj izvestaj napisan je, odobren i potpisan od svake od vas nakon dogadjaja.
U njemu tvrdite da niste ni znale za pozar, dok se nije desio.
Ali to nije istina, zar ne? Pa...
Nije istina.
Ne znam sta pitate. - Prvo sto pitam je: Zasto niste otkljucali vrata? - Ocigledno...
... zbog ociglednog razloga. Nismo smele. - Zasto niste smele?
Bile smo strazari. Cuvari treba da cuvaju zatvorenike. Nismo ih smele pustiti da pobegnu.
Shvatam. Da su pobegle, vas bi optuzili? - Ne. - Cak, mozda, i pogubili? - Ne! - Pa, onda?
Da smo otvorile vrata, nastao bi haos! Kako bi onda povratile red?
Desilo se tako brzo. Padao je sneg, bombe, vatra. Vatra svuda po selu. Pocelo je vristanje
i postalo je sve gore. Poletele bi napolje a mi ne bi mogle pustitio da pobegnu. Ne bi mogle.
Bile smo odgovorne za njih.
Dakle, znale ste sta se desava. Znale ste. Napravile ste izbor.
Pustile ste ih da umru, pre nego da rizikujete da pobegnu.
Druge optuzene su vas optuzile. Culi ste te optuzbe?
Kazu da ste vi bili glavna. - To nije istina. Bila sam samo jedna od cuvara.
Bila je glavna. - Bila je. - Bila je njena ideja. - Naravno da jeste.
Vi ste napisali izvestaj? - Ne, ne. Sve smo se dogovorile sta da kazemo.
Sve smo ga napisale zajedno. - Ona je, ona je napisala izvestaj. - Bbila je glavna. - Jeste.
To je istina? - Ne. - Jesi. - Zar je bitno ko je? - Napisala ga je.
Treba mi uzorak vaseg rukopisa.
Mog... mog rukopisa? - Da. Moram da ustanovim, ko ga je napisao.
Ne vidim zasto je potrebno. Proslo je 20 godina.
Uzmite parce papira. Pridjite klupi - Uporedicete rukopis od pre 20 god.?
Pridjite klupi.
Radije bih slusala tebe.
Nema potrebe.
Ja sam napisala izvestaj.
Tisina, molim. Mir!
Bezis sa seminara.
Imam informacije u vezi sa jednom optuzenom.
Nesto sto ne priznaje. - Kakvu informaciju?
Moram da vam kazem, i to kristalno jasno, da imate obavezu da kazete sudu.
Ta informacija ide u prilog optuzenoj. Uticati moze na sluca. Na ishod. Svakako na kaznu - Pa?
Problem je... sto je optuzena odlucna, da to ostane tajna.
Samo trenutak, molim. - Izvinite.
Koji su njeni razlozi?
Jer se stidi.
Stidi se, cega?
Razgovarao si sa njom? - Naravno da ne. - Zasto: "Naravno da ne"?
Ne mogu. Ne mogu to da uradim. Ne mogu da razgovaram sa njiom.
Nije bitno sta osecamo. To je potpuno nebitno. Glavno pitanje je: Sta da radimo?
Ako ljudi kao ti, ne nauce od ljudi kao ja, koja je dodjavola, onda svrha svega?
Smic, imas posetioca.
Tisina.
Majkl Berg.
Vreme je isteklo.
Ulazis li?
Nasao si vremena.
Sta je bilo?
Kuda ces?
Izvini, navikao sam da spavam sam.
Nacisti! - Naci kurve! - Svinje! - Stoko!
Tisina ua sudu. Ustanite.
Sud proglasava krivim Ritu Bekhart, Karolinu Stajnhorf, Riginu Krojd, Andjelu Ziber...
... i Andreu Lumin za udruzivanje i planiranje ubistava 300 ljudi.
Sud proglasava krivom Hanu Smic, za ubistvo 300 ljudi.
Sud kaznjava Ritu Bekhart, Karolinu Stajnhorf, Riginu Krojd, Andjelu Ziber i Andreu Lumen...
... na kaznu zatvora od 4 godine i 3 meseca. Hana Smic...
... u pogledu na vasu posebnu ulogu, u drugoj ste kategoriji.
Sud kaznjava Smic, na dozivotnu robiju.
Kuda idemo? - Rekao sam ti da cu ti reci kada stignemo.
Rekla si mi, da volis iznenadjenja. - Volim iznenadjenja.
/NUSTAD, ZAPADNA NEMACKA, 1976./
Porasla je, zar ne? - Ne znam. Odavno nisam videla to dete.
Ja sam kriv. Nije trebalo da dodjem nenajavljen. - Tata ce ziveti u svojoj kuci.
Majko, bojim se da imam lose vesti. Dzulija zna. Vec smo joj rekli.
Gertruda i ja se razvodimo. - Nisi dosao na sahranu svog oca, ali zbog ovoga jesi.
Nije mi lako da dodjem u ovaj grad. - Toliko si bio nesrecan? - Nisam to rekao i...
... nisam to mislio. - Sta onda?
Ne brini za Gertrudu. Brinucu se o njoj.
I onako je vec drzavni tuzilac, pa i zaradjuje mnogo vise od mene. - Majkl...
Ne brinem se ja za Gertrudu. Brinem se za tebe.
Pevaj mi o coveku, muzo, koga odvodis sa kursa...
... kada je vec uspeo prodreti u visoke zidine Troje.
12196615. - Broj.
Otvorite.
Proba, proba 1, 2, 3, proba, proba.
Odiseja od Homera.
Pevaj mi o coveku, muzo, koga odvodis sa kursa...
... kada je vec uspeo prodreti u visoke zidine Troje.
... nadao se da ce doci ostali, senke slavih heroja...
... ljudi koji su nekada poginuli i duhovi davno preminulih...
Dodji, zaboravi dusu. 'Ajmo u krevet zajedno, ispuni mi krever, i vodimo magicnu ljubav...
... disacemo u dubokom poverenju izmedju nas.
Ne za ceo svet, ne dok se ne zakunes Boginjo, slepu zakletvu da neces sklopiti novu zaveru...
Nikada, nikada me nije povredila. A kada je zavrsila, najzad, legao sam na predivan krevet.
Kada je mlada zora sa svojim crvenim prstima zasijala jos jednom...
Dama sa psicem od Antona Cehova.
Govorilo se da se pojavilo novo lice na korzou. Dama sa psicem.
Dimitri Dimitrievic Gurof, dve nedelje se vec dosadjivao i trazio nova lica.
Sedeci na paviljonu u Vermontu, ugledao je mladu zenu kako dolazi.
Zelim da uzmem knjigu. - Koju knjigu?
Imate li:"Damu sa psicem"? - Kako ti je ime?
Hana Smic.
Dama sa psicem.
1, 2, 3, 4, 5, 6... Dama sa psicem.
/ZAPADNI BERLIN, 1980./
HVALA ZA POSLEDNJE, KLINAC. STVARNO MI SE DOPALO
Nema pisma? - Nema pisma. Potpisite.
MOLIM TE POSALJI JOS ROMANTICNIH.
MISLIM DA SILERU TREBA ZENA
DOBIJAS LI MOJA PISMA? PISI MI, KLINAC.
Vi ste Majkl Berg? - Da.
Hvala sto ste me pozvali. Imate moje pismo? - Imam ga ovde.
Kao sto rekoh uskoro ce Hana Smic dobiti uslovnu.
Hana je u zatvoru preko 20 godina. Nema prijatelje ni porodicu.
Vi ste joj jedina veza. I receno mi je, da je ne posecujete. - Ne, ne posecujem.
Kada izadje, trebace joj posao i negde gde ce ziveti.
Ne znate kolio ce joj uzasavajuce delovati moderan svet.
Nemam nikoga drugoga da pitam. Ako ne preuzmete odgovornost za nju...
... onda Hana nema buducnost, uopste.
Lepo od vas. Hvala sto ste me obavestili.
Vi ste Majkl Berg. - Da. - Ja sam Luiz Abren. Jutro. - Kako ste? - Ocekivali smo vas ranije.
Upozoricu vas, da se Hana dugo drzala, i to veoma dobro. Poslednjih par godina se predala.
Vodim vas pravo u kantinu. Upravo su zavrsili rucak.
Sto broj 4.
Porastao si, klinac.
Imam prijatelja krojaca. Dace ti posao. A i nasao sam ti mesto, gde da zivis.
Mirno malo. Malo je, ali lepo.
Dopasce ti se. - Hvala.
Postoje razni programi, socijalni. Mogu da te prijavim. A i javna biblioteka je blizu.
Mnogo citas?
Vise volim da mi citaju.
To je sve za sada, zar ne?
Jesi li se ozenio? - Jesam. Da, jesam.
Imamo kcerku. Ne vidjam je koliko zelim. Zeleo bih da je vidjam mnogo vise.
Brak nije trajao.
Jesi li mnogo vremena si provela misleci na proslost? - Mislis sa tobom? - Ne...
... ne, nisam mislio sa mnom.
Pre sudjenja nikada nisam ni pomislila na proslost. Nisam ni morala.
Sada...
Sta osecas sada? - Nije bitno sta osecam.
Nije bitno sta osecam.
Mrvi su, ipak, mrtvi.
Nisam bio siguran sta si naucila. - Onio sto sam naucila, klinac...
... naucila sam da citam.
Pokupicu te sledece nedelje, Ok?
To zvuci kao dobar plan.
Hajde, mozemo tiho, ili da pravimo guzvu?
Tiho.
Ok. Tiho.
Tiho...
Cuvaj se, klinac. - I ti. Vidimo se sledece nedelje.
Dosao sam po Hanu Smic.
Molim vas, samo sedite.
Nije se spakovala. Nije ni imala nameru da ode.
Govorilo se da se novo lice, pojavilo na korzou...
... Dama sa psicem.
Ostavila mi je poruku, neku vrstu testamenta.
Mislim da se vas tice.
U staroj kutiji je novac Dajte ga Majklu Bergu.
Neka ga posalje, zajedno sa 7.000 maraka u banci, kcerki koja je prezivela pozar.
To je za nju. Ona treba da odluci sta ce sa njim.
I recite Majklu, da sam ga pozdravila.
Gdjice Mater? - Da. Vi ste Majkl Berg? - Da. - Ocekivala sam vas.
Morate mi tacno reci, sta vas dovodi u SAD. - Bio sam ovde na konferenciji u Bostonu.
Advokat ste? - Da. - Zainteresovalo me je vase pismo, ali ga nisam razumela.
Prisustvovali ste sudjenju? - Da. Pre skoro 20 godina., bio sam student prava.
Secam se vas i secam se vase majke, veoma jasno.
Moja majka je umrla u Izraelu, pre vise godina. - Zao mi je.
Nastavite, molim vas.
Mozda ste culi da je Hana Smic nedavno umrla. Ubila se.
Bila je vasa prijateljica? - Tako nekako.
Jednostavno je ovo. Hana je bila nepismena, veci deo zivota.
To je objasnjenje za njeno ponasanje? - Nije. - Onda je izgovor? - Nije.
Bila je samouka u citanju, dok je bila u zatvoru. Ja sam joj slao trake.
Uvek je volela da joj citaju.
Zasto ne budete iskreni samnom? Bar iskreni, na pocetku.
U kakvom ste bili odnosu?
Kada sam bio mlad, imao sam aferu sa Hanom.
Nisam sigurna da vam mogu pomoci, g. Berg, a...
... cak da mogu, nisam voljna. - Bilo mi je 16 godina, i trajalo je tokom leta, ali...
Ali sta?
Shvatam.
A da li je Hana Smic razumela koliko je uticala na vas zivot?
Mnogo gore je uradila drugima.
Nikada nisam rekao nikome.
Ljudi stalno pitaju sta sam naucila u logoru. Ali logor nije bila terapija.
Mislite da su to bili fakulteti? Tamo nismo isli da ucimo.
Da budemo veoma jasni, povodom ovoga.
Sta vi trazite? Trazite oprostaj za nju, ili prosto, oprostaj za sebe?
Moj savet: Idite u pozoriste, ako zelite katarzu. Molim vas...
... idite na knjizevne veceri, ne idite u logore.
Nista se ne moze nauciti u Logorima.
Nista.
Ali, zelela je... Zelela je da vam ostavi svoj novac.
Kod mene je. - I da uradim, sta? - Ne znam... Sta god da zelite.
Evo.
Kao devojcica sam imala kutiju za vazne stvari.
Nije bas kao ova, imala je na sebi cirilicu.
Ponela sam je u logor, ali su je ukrali. - Sta je bilo unutra?
Emotivne stvari. Dlaka mog psa, ulaznice za operu na koju me odveo otac.
To je nije bilo ukradeno zbog vrednosti. Te uspomene... to je bilo vredno.
Sta bih mogla sa ovim?
Nista ne mogu sa ovim novcem.
Ako ga dam za bilo sta u vezi sa ciscenjem Jevreja onda mi to deluje...
... kao oprostaj, a to je nesto sto ne zelim i ne mogu.
Mislio sam, mozda, za organizaciju koja ce ohrabrivati pismenost.
Dobro. Dobro. - Znate li, pstoji li takva jevrejska organizacija?
Iznenadila bih se da je nema. Postoje jevrejske organizacije za sve.
Nije da je nepismenost bas jevrejski problem. Zasto ne saznajte, posaljite im novac?
Da li da to ucinim u Hanino ime? - Kako god zelite.
Zadrzacu kutiju.
Hvala vam.
/JANUAR 1995./
Pa, gde idemo? - Mislio sam da volis iznenadjenja.
I volim. Volim iznenadjenja.
Hana Smic.
Ko je ona bila?
To sam hteo da ti ispricam. Zbog toga smo ovde.
Pa, ispricaj mi.
Bilo mi je 15 godina.
Vracao sam se kuci iz skole...
... bilo mi je lose...
------ K R A J ------ (Prevod: POPesku)